Ja. Nei, jeg vet det. Jeg sender ham en e-post nå.
Det er ikke alltid han sjekker e-posten sin.
Jeg går ikke rett hjem etter diktopplesingen, det er bursdagen min.
Jeg har lyst til å gå ut etterpå.
Nei, Simon, jeg skal ikke lyve for henne. Jeg har bare ikke tenkt å si noe.
Jeg skal bare parkere lastebilen. Sees.
Hei, Dorothea, hvordan går det?
Jeg har det fint, takk.
Da får jeg bare ringe og bestille flere billetter.
- Hei, du! - Jeg snakker med Simon.
- Hei, Simon. - Han ber deg ringe.
Ja, hun kom nettopp hjem. Hun kan høre deg, hun står rett her.
Hei, Luke. Jeg skynder meg å skifte.
- Vil du ha kaffe? - Slutt å snakke nå. Vi treffes der.
- Har du brukt en... - Hvordan har du det?
Fint. Helt fint.
Lov meg at du kommer rett hjem i kveld.
- Det er jo bare en diktopplesing. - Jeg vet det.
Ha det.
Du må snakke med henne, Jocelyn.
- Hun er ikke klar for det. Ikke ennå. - Jo, det er hun. Men du er det ikke.
Takk for at du blir med. Diktene betyr så mye for ham.
Kom!
Min falske stormvind, mine skjendige lender!
Bre et tykt lag av ufruktbar glød over enhver utvekst!
Pi...
Pine, kval...
Jeg klarer ikke å høre på dette. Vil du ha en kaffe til?
En cappuccino og en espresso, takk.
- Hei. - Hei.
Skjelvende vindpust vever seg gjennom et makabert gobelin av betente sår.
Vær så god.
Hun blonde jenta råflørtet med deg. Be henne ut.
- Nei, det ville ikke være riktig. - Hvorfor ikke?
- Fordi jeg sparer meg for en annen. - Hvem da?
Tusen takk skal dere ha.
Jeg syns diktene hans er blitt verre.
Kanskje de er bra, bare at vi ikke vet det ennå.
Du, vi går inn her. Jeg vil spørre om hva det symbolet betyr.
- Vi kommer aldri inn der. - Du, din evige optimist!
- Dette ligner ikke deg. - Bare se hva som skjer.
Hei, hva betyr det symbolet der?
Hvilket symbol?
- Ser du det ikke? - Nei.
Det var kult.
Her passer vi fint inn.
Bare vær med på det.
- Clary, vil du ha noe å drikke? - Ja.
Clary! Hva er det, Clary?
Så du det ikke?
- De drepte fyren som slapp oss inn! - Har du drukket noe?
De pumper hallusinerende stoffer i luftekanalene for å gjøre folk høye.
- Hvorfor er ikke du påvirket da? - Vet ikke. La oss dra hjem.
- Går det bra? - Ja, helt fint.
Du har sovet i hele dag. Og du kom veldig sent hjem i går kveld.
Ja, men jeg er hjemme nå.
Ikke gå nå. Jeg ville feire at jeg har solgt et maleri til.
Til den samme kjøperen? Han er sikkert forelsket i deg.
- Du har ham på is, akkurat som Luke. - Skal vi snakke om det?
- Hva mener du? - Simon...
- Han er som en bror. - Tviler på om han føler det slik.
- Jeg går. Dette er åndssvakt. - Hvor skal du?
På Java Jones.
- Herregud! - Nei, det er bare meg.
Det er noe jeg må fortelle deg.
- Vi kan snakke om det senere. - Ha det bra, fru Fray.
Se her. Plutselig tegner jeg hundre sånne, og jeg aner ikke hva de betyr.
Jeg tror jeg holder på å bli sprø.
Kanskje du er som han i Nærkontakt av tredje grad. Alle trodde han var sprø, -
- men så viste det seg at...
Herregud, dette er ikke sant...
- Dette er ikke sant. - Ok, nå blir jeg litt redd.
Clary?
- Hva er det du ser på? - Vent her.
Hvor er Begeret, Jocie?
- Hvordan fant dere meg? - Det kan du takke datteren din for.
- Hvorfor kan bare jeg se deg? - Det samme spør jeg deg om.
- Du er en kaldblodig morder. - I motsetning til en fredselskende en?
- Jeg vet hva jeg så. - Du tror at du vet det.
Hvorfor tegner jeg dette?
- Så du er altså ikke en mundan. - Hva er en mundan?
- En fra menneskenes verden. - Hva er jeg, om ikke et menneske?
Finn Begeret.
- Når begynte dette? - Hvorfor tegner jeg disse?
Svar meg!
Simon!
CLARYS MOR
Det kan være kjæresten din.
- Han er ikke kjæresten min. - Vet han det?
Ta den, det er irriterende å høre på.
- Mor, jeg er på vei hjem... - Nei! Ikke kom hjem!
Ring Luke og si at Valentine har funnet meg.
- Jeg er glad i deg. - Mor!
Hils Valentine og si at han aldri får Begeret!
Ikke drikk! Kom hit!
Ikke!
Svar da!
Unnskyld! Gikk det bra?
Mor?
Kom igjen.
Det holder. Så, så.
Den er død.
Hva faen var det for noe?
- Du ville ikke tro meg uansett. - Prøv og se.
Det var en demon.
Du har rett. Jeg tror deg ikke.
Og den tingen... som du så meg drepe på diskoteket, -
- det var også en demon.
Demoner kan bo i alle levende vesener, du kan ikke stole på noen.
- Selv ikke folk du tror du kjenner. - Hvorfor skal jeg stole på deg da?
Jeg reddet nettopp livet ditt.
Dorothea, lukk opp!
Kan du...
Vet du hva som har skjedd med mor?
Vet du det?
- Kan du se ham? - Selvfølgelig. Hun er en heks.
Nedgradert fra et Pepperkakehus til ett rom?
- Vet du hvor mor er? - Jeg aner ikke.
Hun sa et navn. Valentine.
- Det er best du går. - Nei, vær så snill. Fortell meg noe!
- La oss se hva kortene sier. - Jeg tror ikke på...
Sett deg.
Før hendene dine over kortene.
- Det er mor som har malt disse. - Ja, jeg fikk dem i gave.
La oss se hvilket kort som blir valgt.
Ess i beger.
- Det er Dødens beger. - Ikke hør på ham.
Ett av mitt folks tre hellige instrumenter. Hva gjør det her?
- Hva har dette med mor å gjøre? - Moren din var skyggejeger, som ham.
- Nei, mor er maler. - Har hun aldri fortalt deg om dette?
Jeg vet bare at hun er borte, og jeg aner ikke hvor jeg skal lete.
Jeg skal spå deg.
Det er noe som blokkerer sinnet ditt.
Moren din har fått noen flinke folk til å beskytte deg.
- Fra dine egne minner. - Hvorfor det?
Jeg kan ikke huske noe som hun har villet at jeg skulle glemme.
Vent!
Hyggelig å treffe deg.
- Hva faen? - Du skremte meg!
Hva har skjedd her?
Mor er borte. Noen tok henne og ramponerte leiligheten.
Altså...
Denne fyren hjelper meg å finne henne, men du kan ikke se ham.
Han...
Clary.
Flott. Nå kan ikke jeg se ham heller.
Jace Wayland. Demonjeger.
Eh... Simon Lewis. Nøkkelmester. Er du portvakten?
Jeg aner ikke hva du snakker om.
- Kan du se ham? - Selvfølgelig. Hva snakker du om?
- Dette er så forvirrende. - Hvem er dette?
Faren min. Han døde da jeg var to.
Clary. Et øyeblikk... Moren din er borte, -
- og du henger sammen med en sprø wannabe gother med bleket hår?
- Hvor har du truffet ham? - Jeg traff ham ikke. Han fant meg.
Se på denne. Og forresten er jeg naturlig blond.
Clary, Clary, Clary, Simon. Ringte hun til deg?
- Hvorfor tok du den ikke? - Jeg visste ikke at det var viktig.
Det kunne du jo ikke vite hvis du ikke tok den!
Hva er det?
Ikke bra. Aner du hvor hun har denne fra?
Jeg må finne Luke.
STENGT
Merkelig, lastebilen hans er her. Vi går denne veien.
- Du blir her. - Når ble du sjefen?
Det er greit. Si fra hvis det kommer noen.
I alle årene jeg har kjent Luke, har jeg aldri vært her nede.
Hva?
- Si det, kamerat! - Jeg vet det ikke.
Hør her, bare fortell meg sannheten.
Jeg vet ikke hvor Begeret er.
Jeg vet at du og Jocie er gode venner. Jeg er ikke dum. Ikke svar sånn.
Hør her, kamerat, bare fortell meg hvor Dødens beger er.
Da vil det ikke skje Jocie noe. Fortell meg sannheten nå, Luke.
- Jeg vet det ikke. - Ikke gjør meg sint nå!
Jeg spør deg en gang til: Hvor er Begeret?
- Jeg vet ikke. - Vi er alle ute etter det samme.
Forskjellen er bare at jeg tror at du vet hvor den er, ikke sant?
Kom igjen, nå. Snakk!
- Vi må vekk. - Nei, du må hjelpe ham.
Du forstår ikke. De jobber for Valentine.
- Han er en død mann. - Han er som familie.
Utrolig hvor mye du ligner et menneske. Er det ikke flott?
Vær så snill.
Nå blir du sinna, og så forandrer du deg.
Vis meg det.
Se nå...
Nå kommer ulvegutten fram. Vil du ri på beinet mitt? Du liker det, hva?
Vil du lukte meg i ræva?
Jeg vil se at du forandrer deg!
Fortell meg hvor Jocie har gjemt Begeret, -
- så får du henne tilbake i god behold.
Jeg vil ikke ha henne tilbake. Jeg blåser i det.
Jeg har smisket meg innpå dama og jentungen for å få tak i Dødens beger.
Og jeg vil være den som gir det til Valentine.
Dette kommer du til å angre.
Jeg tror ikke på ham. Gjør du?
- Løp, Clary! - Hør da!
Unnskyld, konstabel? Jeg vil gjerne anmelde et innbrudd og en savnet person.
Noen brøt seg inn i min venns hus, og moren hennes er borte.
Løp!
- Du drepte to politifolk! - De var ikke politi. Kom, vi går.
Clary, du kan ikke bli her. Da finner de deg.
Hvordan kan Luke si at han blåser i oss? Jeg har kjent ham hele livet.
Han pleide å lese for meg hver kveld, og hentet meg på skolen.
Kanskje de minnene ikke er sanne.
Husker du hva jeg fortalte deg? Du kan ikke stole på noen.
Jeg må finne moren min, og jeg må hjem nå.
Vi skal finne ut av dette, men først må vi få deg i sikkerhet.
Jeg er skyggejeger, og jeg vil ofre livet for å beskytte deg.
Der er dere! Jeg trodde dere var rett bak meg!
- Greit, da blir jeg med deg. - Han som nettopp drepte to politifolk!
- De var ikke politifolk. - De så ekte ut.
- De var ikke ekte politifolk. - Nei vel.
Hvor fikk de bilen fra, da?
De var ikke ekte politifolk.
- Vi er trygge her inne. - Hva er dette for et høl?
Det er ikke et høl.
Du kan bare ikke se det.
Hva faen er det som skjer?
- Hun har fått et demonbitt. - Gjør noe, Jace!
Er det nå du river i stykker skjorta di for å forbinde sårene mine?
Hvis du vil at jeg skal kle av meg, så bare si fra.
Hei! Se, hun våkner!
Har dere tatovert meg mens jeg var bevisstløs?
- Det er ingen tatovering. - Det er en rune.
Runer kan gjøre deg usynlig, sterk, de helbreder. De kan også gjøre deg synlig.
- Selv om du er sulten... - Nei.
Det at runen hadde en effekt på deg, forklarer hvorfor du kan se oss.
Mundane kan ikke overleve runens kraft. Så nå vet vi at du er skyggejeger.
- Var det ikke sikkert før? - Det ble avgjort da hun ikke døde.
Se om disse passer. Det er ikke hver dag vi får gjester. Særlig ikke jenter.
Bør vi ikke ringe politiet? Det ekte politiet, altså.
God idé. Utrolig at vi ikke har tenkt på det de siste tusen årene.
Hodge er klar for å ta imot henne. Han vil møte henne alene i biblioteket.
- Hvem er Hodge? - Sjefen for Instituttet.
Ja vel, da går vi.
Hundrevis av skyggejegere pleide å søke asyl her.
Men nå er vi de eneste her.
Uten Dødens beger er vi en utdøende rase.
Du er enten født av en skyggejeger, eller du må drikke av Dødens beger.
Kommer du?
Dette er langt fra Brooklyn, hva?
Hold deg unna Jace.
Hodge er nok litt eksentrisk, men han er en av tidenes største skyggejegere.
Gi meg den.
Er det ikke litt risikabelt å invitere en komplett fremmed inn på Instituttet?
Nei. Jeg tror hun er til å stole på.
- Og hva med mundan-vennen hennes? - Det var impulsivt.
Impulsive ting ender som regel dårlig.
Vær forsiktig. Runen som leger knuste hjerter, er den mest smertefulle.
De drar herfra i morgen, jeg lover.
Jace.
Hun var en av de beste, moren din.
- Men jeg forstår ikke hvorfor... - I går var du en helt alminnelig jente.
I dag er det som om hele din verden er blitt snudd på hodet.
Det er bare én ting du trenger å vite.
Historiene du fikk høre som liten, om monstre, mareritt, -
- historier som ble hvisket rundt leirbålene...
De er sanne, alle sammen.
- Demon? - Ja.
Demon?
Nei. Varulver er ikke demoner. Vi har en overenskomst med de underjordiske.
Er det de som bor sør for 14th Street?
De underjordiske er vampyrer, varulver og heksemestre.
Heksemestre? Kult. Og hvordan tar du livet av en zombie?
- Vi gjør ikke det. - Nei, de er jo døde alt.
Nei, de eksisterer ikke.
- Og der er det berømte begeret? - En kopi, men det stemmer.
Jace virker ganske preget.
Det ville du også vært hvis du hadde sett faren din bli drept.
Han har reddet livet vårt flere ganger enn jeg tør nevne.
Sagnet forteller at korsfarerne kalte på en engel.
Engelen Raziel. Han helte blodet sitt opp i et beger, -
- og de som drakk av det, ble halvt engel, halvt menneske.
Skyggejegere.
Det ble barna deres og barnas barn også. Vesener med enorme krefter.
Sterke nok til å gjenskape balansen og beskytte verden i kampen mot ondskap.
En kamp som aldri kan vinnes, -
- men som alltid må utkjempes.
Demoner dør ikke lett.
Men vi derimot, vi forble altfor dødelige.
Hvorfor brukte de ikke Begeret til å skape flere skyggejegere?
Det ville Valentine også. Men Enklaven, Begerets voktere, -
- var redde for å bruke dets makt, fordi få som drakk av det, overlevde.
Valentine samlet en gruppe venner.
Unge, idealistiske skyggejegere -
- som skulle hjelpe ham med å stjele Dødens beger fra Enklaven.
Men han ville ikke beskytte menneskeheten.
Han trodde på en evolusjon av skyggejegere, til noe mektigere.
Han begynte å eksperimentere med Dødens beger.
Han lærte hvordan man tilkaller demoner.
Han injiserte seg med demonblod, så han kunne kontrollere dem.
Han ville herske.
For å hindre det, stjal din mor Begeret, og så forsvant hun sporløst.
Hvis hun er den eneste som vet hvor Begeret er...
Eller kanskje ikke. Kanskje hun har fortalt det til en annen.
En som ikke vet at hun vet det.
De tause brødrene venter på henne.
- Hvorfor ble ikke Hodge med oss? - Han har ikke vært ute på mange år.
Han har plassangst.
- Er det ham? - Nei, det er Harold, vaktmesteren.
Der er han.
Er du sikker på at du vil gjennomføre dette?
Vi skal hjelpe deg å huske.
Hysj! Du vekker de døde.
Utrolig at dette stedet ligger rett utenfor byen.
Velkommen til Demonenes by.
Her henter De tause brødrene sin kraft fra knokler og aske av skyggejegere.
- Er alle begravd her? - Ja.
En dag vil jeg også ende her.
Jeg går ikke lenger enn dette. Du klarer deg.
Så du har gjort dette før?
Nei.
Du må lytte med ditt sinn.
Mor?
Gå ut.
Clary, dette er Luke. En veldig god venn. Du kan stole på ham.
Ikke ta på den gamle tingen.
Det er bare en gammel kopp, Clary.
Clary!
Går det bra, Clary? Clary!
Blokkeringen er sterkere enn ventet. Den må tas bort av ham som installerte den.
- Jeg aner ikke hvem det var. - Du har skrevet det.
Sinnet ditt husker speilbildet av det.
B-A-N-E.
Magnus Bane, han er heksemester. Jeg burde ha tenkt meg det.
- Så la oss gå og snakke med ham! - Ikke nå.
Du trenger litt hjelp fra Isabelle.
- Dette er en topp. - Det er en kjole.
- Jeg kan ikke gå med denne. - Med de riktige skoene, så...
Nei, denne kjolen er så trang at den sitter som klistret på.
Har du ikke noe annet?
Hvis du går kledd som en mundan, kommer du ikke nær Magnus Bane.
Han er øverste heksemester i Brooklyn. Slutt å klage. Kom hit.
Hold denne.
- Han der Alec liker meg ikke spesielt. - Han der Alec er broren min.
Vet Jace hvilke følelser Alec har for ham?
- Er det så tydelig? - Det betyr vel ikke så mye.
Ikke for meg, men det betyr noe for Enklaven. Jeg lager ikke reglene.
Ser du? Nå var du pen.
Hvordan kan dette horekostymet hjelpe meg å finne moren min?
- Ser hun ikke flott ut, Alec? - Nummeret hennes bør stå på doveggen.
Jeg syns du ser flott ut.
Vent... her har jeg vært før.
- Vent. - Hva er det?
- Er det bedre? - Ja, det er bedre.
Neimen, se hvem som er her! Har jeg invitert noen nephelin-barn?
Magnus Bane, vi må snakke sammen.
Dere vet at jeg ikke liker dere, men én av dere er så sexy at dere skal få bli.
Hva?
Jeg mente ham. Han med de blå øynene.
Og på grunn av Clary.
- Hvordan vet du hva hun heter? - Bli med meg.
- Hvor er moren din? - Hun er savnet.
Da forstår jeg det.
Hun brakte deg hit hvert år, hun brøt aldri en avtale.
Ikke alle forhekselser er så perfekte som den jeg gjorde på deg.
Da du begynte å tegne angelic-runen, var hukommelsen din på vei tilbake.
Jeg satte den inn i sinnet ditt, så hun visste når hun skulle komme med deg.
Du ville glemme det du hadde sett fra Skyggeverdenen.
Men med alderen trengte du hyppigere behandlinger.
Hun visste at hun måtte fortelle deg det en dag, men ikke før du var klar.
- Hvor lenge skal vi være her? - Slapp av, Simon.
Ikke drikk det!
Det gir seg med tiden. Det har allerede avtatt, ellers hadde du ikke vært her.
Jeg må huske nå, for å redde mor. Det må da være noe du kan gjøre?
Det er du som har kjøpt alle mors malerier.
- Hvorfor kjøpte du alle sammen? - Hun trengte penger.
- Her er portrettet av faren min. - Det er ikke faren din.
Det der er en soldat som døde i Irak.
Jocely ble bedt om å male portrettet, men enken orket ikke å ha det.
Og så lot hun som om det var faren min.
Alt hun gjorde, gjorde hun for din skyld.
Hun rømte, gjemte seg og skjulte sannheten for din sikkerhets skyld.
Er noe av det hun har fortalt meg, sant?
Det er et skattekart i hodet ditt. Finn Begeret, og du vil finne moren din.
- De har tatt Simon. - Hvem?
Vampyrene.
Husk én ting: Det var skyggejegere moren din rømte fra.
Vi kan ikke bryte oss inn i en vampyrleir. Du kjenner reglene, Jace.
- Skulle vi ikke finne Simon? - Vi må bare hente et par ting.
Har du en slags avtale med kirken?
Det finnes demoner i forskjellige skikkelser overalt i verden.
Skyggejegere har ikke én religion, så alle religioner støtter oss.
Vi kunne like gjerne ha dratt til en jødisk synagoge eller et shinto-tempel.
Her er det.
Under ethvert alter i enhver kirke...
...finner du dette.
Hva tror du på, da?
Meg selv. Jeg vet at jobben min er å drepe demoner, og det er nok.
- Hva med engelen Raziel? - Det er bare en fin historie.
- Men Hodge sier... - Hodge trenger å gå ut litt mer.
Jeg har jaget demoner i en tredjedel av mitt liv og har aldri sett en engel.
Du kan ta denne.
Jeg kan ikke...
La meg vise deg. Det er en vampyrpistol.
Hold den opp mot brystet. Fyr.
Lad om, og skyt igjen.
- "Hotell Døden"? - De har i hvert fall humor.
Kom.
- Hva er det med henne? - Hun er modig.
- Alle skyggejegere er det. - Hun er annerledes.
Hun betyr døden for oss alle.
Det er Simons skjorte.
Han er her oppe.
Simon!
Å, herregud!
Clary!
Jeg kan røre ham!
Hjelp meg her.
Fordømte støvler!
Her.
Kom igjen, forsiktig.
Han lever!
Det er deg de er ute etter. De vil ha Begeret.
Kom igjen, vi må ut. Skynd dere!
Inn her!
Jace...
Bak deg!
- Det er for mange av dem. - Vi klarer da dette.
Løp!
Jace, gi meg en kniv!
- Solen! - Vi stikker.
Hjelp Simon!
Clary!
Hold fast!
Takk skal du ha...
...for at du reddet Simon.
- Går det bra? - Ja, det går bra.
Clary? Kan jeg få snakke med deg?
Ja, jeg er bare på vei til Simon.
Jeg vil at du drar herfra. Du fikk oss nesten drept.
Vi hadde ikke noe valg. Vi måtte redde Simon. Og Jace...
Jace tror at han må redde verden. Men du behøver ikke oppmuntre ham.
- Men det er jo jobben deres! - Ja, det er det vi gjør.
Vi er et team. Du er dødvekt.
- En mundan. - Jeg er ikke en mundan.
Og hvis du var modig nok, hadde du innrømmet...
Da hadde du innrømmet at du er forelsket i Jace, og det er det dette handler om.
Hvis du sier noe i den retningen igjen, så dreper jeg deg.
Hei.
- Hvor lenge har jeg sovet? - Hele dagen. Jeg fant brillene dine.
Ett av glassene er knust.
Så rart.
Jeg trenger dem ikke lenger.
Hva er det du tegner?
Ingenting.
- Har du det bra? - Ja. Det var sprøtt.
Beklager at jeg ikke trodde på deg før. Men nå skjønner jeg det.
Jeg må ha besvimt.
Og så dukket du opp.
Jeg har alltid vært den som trengte deg mer enn du trengte meg.
- Det er ikke sant. - Jo, men det var greit.
Jeg har aldri hatt noen andre enn mor, Luke og deg.
Så du skal aldri si at du ikke er viktig for meg.
Greit.
Som du spiller... Skulle tro du hadde mistet din elskede.
- Den eneste jeg elsker, er meg selv. - Så blir du i hvert fall ikke avvist.
Jo, jeg avviser meg selv i ny og ne.
- Du spilte med stor lidenskap. - Det er det som er problemet.
Man skal bare spille tørre noter, uten å legge noen følelser i det.
Musikk skal spilles med følelser.
Demoner reagerer på visse frekvenser når to toner klinger sammen.
Bach oppdaget dette og lagde en matematisk rekke av tonekombinasjoner -
- som vil avsløre demoner.
- Så Bach var skyggejeger? - Ja.
Så Bach er for demoner det hvitløk er for vampyrer?
På en måte. Men du kan slippe opp for hvitløk, men aldri gå tom for musikk.
Er det der du oppbevarer alle lekene dine?
Det er noe mye morsommere. Kom.
Det er en portal.
Et naturfenomen som Bermuda-triangelet. Instituttet ble bygget rundt det.
Noen sier at det var det første bygget i New York.
- Så... - Dimensjoner er mer enn rette linjer.
Det er krumninger, kroker og kriker.
Det er litt vanskelig å forklare, men -
- portalen kan føre deg dit du ønsker å dra i denne dimensjonen.
Så snart du bryter overflaten, blir du flyttet dit dine dypeste tanker går.
- Det vil altså si til mor? - Vent!
Vi har trent hele livet på å bruke den.
Å tenke seg hvor man skal, før man går inn. Det krever enorm konsentrasjon.
Hvis du går inn uten trening, -
- kan du ende opp i limbus, fortapt i ditt eget sinn for alltid.
Kom, så skal jeg vise deg.
Ikke kikk.
Kult, hva?
Men nå skal du og jeg feire bursdag.
- Hvordan visste du det? - Jeg har gjort mine undersøkelser.
Det kommer aldri noen opp hit lenger. Vi har stedet helt for oss selv.
Dette er til å bli svimmel av.
- Beklager at kaken mangler. - Jeg hadde ikke forventet noe.
Så dette er flott.
Alle må få en bursdagspresang.
- Hva fikk du? - Våpen, for det meste.
- Men det overrasker deg vel ikke? - Ingenting overrasker meg lenger.
Da jeg var ni, -
- ga far meg en falk og ba meg temme den.
Fuglen skulle ha bind for øynene, men det klarte jeg ikke.
Jeg strøk den på vingene til den fikk tillit til meg. Den ble helt tam.
Jeg viste det til far og trodde han ville bli stolt.
Men han sa: "Jeg sa du skulle gjøre den lydig," -
- " men du har lært den å elske deg. Den er ikke tam, den er ødelagt."
Og så brakk han nakken på den.
Jeg gråt hele natten, og så gråt jeg aldri mer.
Har du noensinne tilgitt ham?
Han gjorde det for at jeg skulle bli sterkere.
Står W for Wayland?
Det er midnatt. Se nå.
Når en jente ønsker seg en stor stein, så mener hun det ikke bokstavelig.
Enhver skyggejeger bør ha sin egen hekselykt.
Vi har fått besøk.
Det er fuglen til Hodge.
Det er best vi går.
Jeg tror virkelig det er best vi går.
Beklager det med sprinkleranlegget. Jeg hadde glemt at det var der.
- Skal du gå og legge deg? - Er du ikke trøtt?
Jeg har aldri vært mer våken.
- Simon, jeg trodde du... - Sov? Ja, jeg gjorde det.
Neste gang kan det være bra om du nevner at du allerede har en mann i sengen.
- Skal han sove i din seng? - Det er ikke plass til tre.
Jeg har ikke invitert ham til å ligge over. Vi bare kysset.
Og vips har du avfeid vår kjærlighet.
- Jeg er lei for at vi vekket deg. - I like måte.
Følg etter ham, da vel. Si unnskyld. Fortell ham hvor mye han betyr for deg.
Slutt å være sånn! Som om ingenting går innpå deg.
Det burde du kanskje ha tenkt på før du kysset meg.
- Unnskyld, Simon, men var du? - Jeg skulle bare se etter deg.
- Hvor skal du? - Hjem. Jeg er ikke ønsket her lenger.
- Det var ikke helt planlagt... - La meg gjette. Det skjedde bare?
- Jeg vet at du ikke liker ham. - Vet du hva? Jeg hater ham.
- Hvorfor det? - Jeg hadde ikke trodd det om deg.
Jeg er den som alltid har vært der for deg, ikke han.
Jeg er forelsket i deg.
Og det er jo helt tydelig at det ikke er gjengjeldt.
- Det er... - Nei. Ikke si noe.
Clary, han bruker deg bare for å få tak i Begeret.
Simon...
Moren din er den eneste andre som kunne gjøre det der.
Jeg har aldri kunnet gjøre det før.
Blokkeringen har undertrykket evnene dine også.
Jace, jeg...
Har du tegnesperre og trenger en nakenmodell? Ikke nå.
Jeg vet hvor mor har gjemt Begeret.
Hei! Clary... du ser annerledes ut.
Ja, det er bare noen klær jeg har lånt.
- De er fine. De kler deg. - Jeg har ikke tid nå, beklager.
SIMON, JEG TRAFF N ETTOPP CLARY.
- Clary? - Jeg trenger Tarot-kortene.
De som mor malte. Jeg må bare se på dem, så får du dem tilbake etterpå.
Du kan ikke ta dem med inn. Dette er et fredelig hus. Legg våpnene der.
Hvordan har du det i dag?
Fint. Helt fint.
Det pianoet er ustemt, unge mann.
Vær snill og la være.
Unge mann...
Slutt nå.
Den sangen er ikke en jeg liker.
Stopp!
Får jeg se!
Kom deg ut, Clary!
Å, hei, fru Dorothea. Har du sett Clary? Jeg fikk melding om at hun var her.
- Nei. - Nei vel, da...
Simon!
Simon! Det er ikke henne!
Simon!
Jeg skal ta meg av ham.
Simon! Hun har Begeret!
Simon!
Unnskyld. Unnskyld.
Jace!
Runene virker ikke.
Simon, du kommer med meg.
Del opp disse. Du holder deg unna ham.
- Det er ikke hennes skyld. - Nei, det er din.
Alec sa at du kom til å bli skadet. Nå er det han som er døden nær.
- Vi måtte få tak i Dødens beger. - Men ikke ofre sin beste venn.
Kan du hente Hodge?
Det var ikke meningen at Alec skulle bli skadet. Jeg beklager.
Alle var enige om å gjøre det. Vi er et team.
Siden Clary kom, har vi ikke vært et team.
Hodge!
- Alec blir verre! - Jeg vet det.
Jeg har sendt bud etter noen. Fikk du tak i Begeret?
Hva skjer nå?
Hodge?
Du aner ikke hvordan det er å leve med Enklavens forbannelse.
Aldri å kunne sette en fot utendørs.
Redd for å åpne så mye som et vindu.
Ikke døm meg for hardt, Clary.
Hva har du gjort, Hodge?
Jeg har alltid visst at du ville skaffe meg Begeret før eller siden.
Hvor er hun?
Hun er i god behold.
- Du har fått det du ville, la henne gå. - Jeg må vite at det er det riktige.
- Alle vil ha Begeret og misbruke det. - Men det vil ikke du?
Med dette begeret kan jeg rense blodet vårt, og redde vår rase.
Du vet kanskje ikke mye om mundan-historie, -
- men når folk begynner å snakke om å beskytte en rase, så ender det dårlig.
Mor har gjemt det for deg hele livet.
Nei, det var ikke Begeret hun skjulte.
Det var deg hun holdt skjult.
- Drikk. - Nei.
Hvorfor er du så redd? Du har drukket det siden før du ble født.
Jeg ga det til moren din da hun var gravid med deg.
Kom igjen, Clary. Du må ha gjettet det.
Alle de fantastiske evnene som moren din prøvde å undertrykke.
Hvor tror du de kom fra?
Du er datteren min.
Mitt blod renner i dine årer.
Se her... drikk.
Drikk!
Ta det ut!
Nei!
- Det var en som gikk gjennom portalen. - Jeg går og sjekker.
- Beklager, jeg ble litt ivrig. - Luke, du er en...!
- Hør på meg nå, Clary. Ikke vær redd. - Ikke rør meg!
Hei, slapp av med det der. Den greia kommer tilbake. Vi er ikke trygge her.
Jeg hoppet gjennom portalen for å slippe unna Valentine.
Jeg trodde jeg ville finne mor.
Men så kom jeg til det siste stedet jeg ønsket å komme.
Portalen brakte deg hit, fordi du må ha tenkt på meg.
- Du vet at du kan stole på meg. - Du blåste i hva som skjedde med oss.
- Du vil bare ha Begeret som alle andre. - Jeg sa det bare for å beskytte deg!
Det var deg ved hotellet.
Bra kastet, forresten.
Hva med meg? Vi hadde en avtale.
Men jeg har fortsatt ikke fått Begeret, har jeg vel?
Jeg holdt min del av avtalen.
- Nei, det gjorde du ikke. - Jeg ga deg Begeret.
Det er ikke min skyld at du ga det til Clary. Løft forbannelsen nå!
- Hør her, alt sammen er i hodet ditt. - Nei, nei!
Det er en forbannelse.
Det er bare en unnskyldning for at noe er virkelig galt. Der inne.
- Tror du virkelig at jeg kan fikse det? - Du fikk Begeret, fri meg fra frykten.
Uten Begeret er jeg like langt som deg, bare at jeg virkelig har noe å frykte.
Alle underjordiske, medlemmer av Enklaven og skyggejegere -
- på begge sider av portalen jager meg nå. Jeg trenger all hjelp jeg kan få.
Du behøver ikke gjøre dette, Valentine.
Ingen demon har noen gang vist seg på Instituttet.
Det er kanskje på tide at de gjør det.
Jeg har ventet i mange år på dette.
Clary gir meg ikke noe valg.
Hun kommer tilbake.
Tror du det? Hvorfor det?
Det er en her som hun savner like sterkt som sin mor.
Hvis du lyver og sier at du er far til dem begge...
- Da blir de sønderknust. - Hva kan jeg si?
De sønderknuste er de mest lojale. Bare se på deg selv.
Å elske, er å ødelegge.
Hvor faen blir det av Hodge? Tiden renner ut.
Syns du dette ser riktig ut?
- Se der. - Hei!
Magnus?
Skaff meg dette. I store mengder.
Ta denne.
- Steng dette stedet. - De som ikke er våre allierte, må dø.
Ikke... gjør det.
- Valentine. - Jonathan.
Hvordan kjenner du mitt virkelige navn?
Det er ingen som kaller meg det.
Er det sant? Er Valentine faren min?
Han var en gang en stor mann, før konflikten med Enklaven.
Da moren din stakk av med Begeret, var han så redd for Enklavens straff -
- at han brente huset deres ned.
Han ville at verden skulle tro han var død.
I asken fant vi levninger av en mann og et barn.
Var det et barn?
Valentine ville at hun skulle tro at han drepte seg selv og sønnen deres.
- Broren din. - Har jeg en bror?
Jonathan Christopher Morgenstern.
Du lyver!
Jeg heter Jace Wayland. Jeg tilhører familien Wayland.
Tror du Clary er den eneste med et blokkert sinn?
La meg vise deg sannheten.
- Du temmet ham ikke, du ødela ham. - Nei!
Du er ikke faren min.
Jeg kom tilbake for å hjelpe deg å forstå hvem du virkelig er.
Jeg vet at du er ulykkelig. Hemmet av regler.
Din plass -
- er ved min side. Du er en Morgenstern. Du er min sønn.
Navnet mitt er Jace Wayland.
Jeg er en Wayland.
Beklager, men det er på tide at du får høre sannheten.
Ikke gjør det.
Det kommer an på hvordan man ser det.
Se, M for Morgenstern.
- Ta dette. - Ja vel.
Isabelle.
- Clary? Vi har funnet moren din. - De har henne. Hun er på Instituttet.
- Alaric. - Luke her. Kan du se det?
Ja, jeg ser det.
- Dere, vi må gå. Luke trenger oss. - Hvor skal vi?
- Til Instituttet. - Da bryter vi Overenskomsten.
Ikke hvis vi beholder menneskeskikkelsen. Kom igjen!
Skynd dere!
- Alle er klare og vet hva de skal! - Det er Alaric, han er en av oss.
Bare heng hodet ut av vinduet hvis du vil.
Jeg er en varulv, ikke en golden retriever.
Simon!
- Vent her, jeg kommer tilbake. - Nei, Isabelle, jeg kan ikke... Nei!
Isabelle!
Isabelle, hvor er du?
Kom igjen, kjør på. Kjør på!
Varulvene har kommet for å redde oss.
Trodde aldri jeg skulle komme til å si det.
Isabelle...
Lukk opp døren.
Det ser ut til å virke på ham. Han vil overleve.
Men pass på.
Dere blir invadert.
Løp!
- Hvor skal vi? - Det fins en annen utgang.
Isabelle!
- Jeg holdt på å drepe deg. - Ja.
- Går det bra? - Ja, ja.
- Det kryr av demoner her. - Umulig.
- Instituttet er hellig grunn. - Det er det ingen som har fortalt dem.
Noen på innsiden må ha sluppet dem inn.
Dette er en redningstokt, vi slåss ikke mot demoner.
Spre dere! Den veien!
Gå den veien!
Kom igjen!
Det hadde vært bra med litt hjelp her, Alaric! Alaric!
- Det må da finnes en annen utgang? - Nei.
Vi klarer ikke å holde dem stort lenger.
Gå unna.
Gå unna!
Clary? Hvilken rune er det?
- Jeg vet ikke. - Den er ukjent, den står ikke i boken.
Den viskes ut.
De slipper inn et eller annet sted. Jeg skal stoppe dem.
- Kom igjen! - Gå dere, vi kommer etter.
De kommer fra kuppelen. Kom.
Jocelyn? Du var alltid i mitt hjerte.
Jeg har kommet for å hente deg hjem.
Hun skal ingen steder.
Hvordan kom du deg opp hit?
- Du er enda mektigere enn jeg trodde. - Kom deg unna henne.
- Hva i alle? - Bare hør på hva han har å si.
Det er ikke som du tror.
Endelig er begge barna mine sammen.
Datteren min og sønnen min.
Jeg er veldig lei for det, Clary.
Jeg visste det ikke.
Valentine lyver. Du er sønnen til Michael Wayland.
Luke sa at broren min døde i en brann, og at de fant restene hans i asken.
Jeg tok med meg Jonathan da jeg flyktet. Knoklene var av et barn ulvene drepte.
Jeg skulle ønske det ikke var sant.
Hun vil ikke tro deg.
Fordi hun er forelsket i deg, Jonathan.
Jeg trodde du het Jace?
Jace er et kallenavn.
Jonathan Christopher...
J.C.
Jace.
Der er spaken. Gå og steng kuppelen mens jeg holder dem unna.
Ta ut Begeret, Clary.
- Ta ut Begeret! Jeg vil ha det! - Du sa at du ikke ville skade henne!
Det holder!
Det holder.
Nå!
- Den sitter fast! - Steng den.
Jeg tror det mangler en del.
Clary!
Dette trenger jeg virkelig!
Mor?
Finn de andre.
Ok, vil du lete oppe eller nede?
Jeg er ikke så glad i kjelleren.
Jeg kan ikke holde dem unna lenger!
Skynd deg, Simon!
Clary.
Hallo, herr Garroway. Du har det visst litt røft, hva?
Det mest humane å gjøre i denne situasjonen vil være å avlive deg.
- Men ville du ikke se meg forandre meg? - Jo, det vil jeg.
Kom deg opp!
Nå, gutt. Hvor langt hadde du tenkt å strekke dette?
Til det er slutt.
Simon!
Isabelle!
Len deg mot meg.
Kom dere ut! Kom dere ut herfra.
Kom igjen!
Løp!
Jeg har hørt at du liker å spille musikk.
Johann ville vært veldig stolt av deg.
Nå skal du dø ved Raziels sverd.
Stopp!
- Eller jeg slipper det. - Det gjør du ikke.
Ikke gi ham det, Clary.
Nå skal du høre på meg.
Jeg er faren din, og jeg ber deg...
Hvis du var det, ville du kjent meg godt nok til å vite hvor Begeret var.
Hvor mine dypeste tanker går.
Men du kjenner meg ikke i det hele tatt.
Du er ikke faren min. Det vil du aldri bli.
Jeg lover at du aldri skal se meg igjen.
Tusen takk, Clary.
Uten Begeret er vi fortapt.
Ikke vi...
Du er fortapt.
Clary!
- Ikke slipp meg! - Aldri!
Ta den!
- Gikk det bra med deg? - Jeg vet ikke.
Jeg forstår hvorfor du gjorde som du gjorde.
Og jeg tilgir deg.
Jeg vil at du skal vite -
- at jeg skal passe godt på hemmeligheten din.
Hei.
- Hvordan går det med henne? - Tilstanden er stabil.
Legene vet ikke hva hun har tatt, så vi må bare vente og se.
- Jeg er lei for det. - Jeg er håpløst romantisk.
Jeg hadde håpet at når jeg sa "jeg elsker deg" til noen, -
- ville hun si det samme tilbake. - Og det kommer til å skje.
Du er trøtt. Gå og sov litt, så passer vi på henne.
- Flott jobb du har gjort. - Jeg har noen triks i ermet.
Vi er redd du ikke kommer tilbake.
- Det er tøft å være med deg akkurat nå. - I like måte.
Men dette handler om mer enn oss.
Du har en utrolig evne, og vi trenger deg.
Jeg trenger deg.
Jeg kan ikke svare.
Husker du at jeg sa at jeg aldri hadde sett en engel?
Det var ikke sant.
Du er fremdeles den modigste mundan jeg har truffet.
Jeg er ikke mundan.
Vent, Jace!
Det tok sin tid.
Du sa at du trengte meg.
- Pass godt på den. - Ja.
Er det greit hvis jeg... skal jeg...
- Er det greit hvis jeg... - Ja.
Vet du hva, jeg tror ikke noe på det. Jeg har ikke følelsen av at det er sant.
Jeg vet ikke hva jeg skal tro om verden lenger.
Jeg ser ikke gater og trafikklys og biler, jeg ser demoner og engler.
- Alt er helt annerledes. - Verden er den samme.
Det er du som er annerledes.
- Husker du ikke hva Hodge sa? - Hva da?
Alle historiene er sanne.
Norske tekster: Trine Borg